Hon i affären sa att den har bilder på allt som kosmetologstudenter ska klara–
–för att få licens.
Kallpermanent. Det är svårt.
Nu kan du lära dig hur man gör.
Det är bra att ha drömmar.
Drömmar hjälper en i svåra tider.
–Vad är din dröm? –Min?
Jag var inte fin nog för att ha nån.
Jag var alltid upptagen. Jobbade.
Så att doktorn kunde gå i skolan och...
Sen kom barnen och...
Att försörja en familj håller en igång.
Det kanske var din dröm.
Att ha en familj.
Ja.
Det var en dröm.
Det är en bra dröm att ha.
–Hallå? –Fern, det är jag.
–Varför kan vi inte göra det? –Gå ut.
Jag saknar dig. Doften av dig.
–Vem är det? –Jag vill inte veta vad du säljer.
Ring inte hit mer.
Skit! Det är skit alltihop!
Jag gillar din nya look. Du ser mycket bättre ut.
Mitt jävla hår!
Det var roligt. Du borde skratta.
Vet du vad? Jag tänker inte visa medömkan.
–Så kom över det för fan. –Dra åt helvete.
Du vet inte hur det är att bli bortsänd och att ha en pojkvän som utnyttjar dig.
Vilken tur.
Vem är Terrence Maxwell?
Har aldrig hört talas om honom.
–Berätta vem det är. –Håll käften.
–Det gör ont, va? Släpp ut det! –Håll käften.
Säg vem han är. Säg det så jag inte känner mig så ensam!
Den enda jag har älskat och han vill inte ha mig längre! Känns det bättre?
Lite grann.
Hur träffade du honom?
Terrence började träffa min pappa när hans mamma dog.
Hon lämnade allt till honom.
Han var 41 år när jag var 13.
Han sa att jag var vacker.
Och jag trodde honom.
En dag bröt han mitt nyckelben.
Jag fick lifta till akuten, svimmade på vägkanten och nån hittade mig.
Min pappa hotade med att anmäla honom...
...om han inte donerade pengar till min college-utbildning.
Och det gjorde han.
75 dollar.
–Underbart. Om du bara ansöker... –Pappa spenderade dem.
Varenda öre.
Så att skatteverket inte skulle ta huset.
Så jag vet hur det känns...
...att förlora nån som inte förtjänar det.
För de är allt du har.
Jag hatar mitt liv.
Jag hatar det här köket.
Jag behöver högt i tak.
Jag också.
Vi tar bort det, då.
Vi tar ner taket.
Deirdre, jag måste få tala med dig.
Jag är en flopp och det är ditt fel!
Skyll koncentrationssvårigheterna på din far. Rikta ilskan mot mig om du vill.
Jag kan inte fokusera p.g.a. rösterna!
Jag ser vad du är. Kameran ljuger aldrig.
Mina föräldrar har gett dig tusentals dollar och jag är fortfarande sjuk.
Du har inte hjälpt mig bli bättre, du vet vad jag gör!
Deirdre? Hörde du mig?
Hej, Agnes. Varför är jag här?
Du har ett möte, klockan två som vanligt.
Ja, men varför är du här?
Jag vill att du slutar träffa min man.
Ja, jag har inte hjälpt dig med nåt, inte ens ordnat ett stipendium åt dig–
–så du kan läsa fotografering. Ingenting alls.
Du ville bara bli av med mig.
Jag vill inte bli av med Augusten, han är del av familjen.
Det är bara du. Jag vill bara att du går.
Men jag behöver dr Finch.
Nej, jag behöver honom!
Jag är inte lika vacker som du och har inte din talang.
Jag har bara familjen och den fungerar inte utan honom.
Varför får jag inte bo här?
För att jag är patriarken och när jag säger "hoppa" så hoppar du.
Du samarbetar inte, Neil, och därför straffas du.
Det är inte anledningen.
Det är för att du är rädd för mig och för vad jag kan göra mitt i natten.
Du är rädd för min ilska, eller hur?
Tiden är slut, Neil.
Jag tycker vi gjorde ett genombrott idag.
Allvarligt?
Jag ska träffa doktorn nu.
–Hej, Neil. –Hej, mrs Burroughs, du ser underbar ut.
–Tack. Hur mår min son? –Han mår jättebra.
–Var snäll mot honom. –Jag ska.
Det är därför jag har blockerats.
Det är inte p.g.a. Fern.
Du är kreativt förstoppad av ilskan du inte uttrycker.
Skrik, Deirdre. Uttryck din smärta.
Fern är ingen passande partner längre.
Du måste ha nån som avgudar dig och göder din talang.
Jag har en bra kandidat.
Det här är Dorothy Ambrose, en annan av mina patienter.
Dorothy färgar naglarna efter humöret. – Vilken färg är du idag?
Rosa – jag har haft en bra dag.
Hon har en sparfond som bildades efter att hennes far visade henne sin penis.
Jag har alltid velat ha en dotter.
Taket krossade oss.
Så vi gjorde ett takfönster.
Jag tycker det tillför ett välbehövligt humorinslag till köket.
Konserverad korv. Jag har letat efter de här.
Jag tar det.
Rör inte min korv.
Dr Finch? Michael Shephard, skatteverket.
Var ska jag behandla folk? Hur ska jag försörja min familj?
–Du fick en förlängning, pappa. –Om sex veckor tar de huset.
Vi ber. Gud hjälper oss.
När Gud inte lyssnar kan vi bo i bilen för den har vi åtminstone betalat.
Du är en hemsk dotter.
Dra åt helvete.
Kom ihåg att pappa är som en färja.
Om han sjunker tar han med sig många andra.
Sluta.
Fan, Bookman! Nåt är fel.
–Ditt hår har inte rätt fasthet. –Du har ju dragit i det i två timmar.
–Jag drar för det är så hemskt. –Jag klagar inte. Jag älskar det.
Jag älskar allt du rör vid.
Du kan få jobba med min mustasch.
Det här är värdelöst. Natalie, låt mig prova på dig.
Nej, åt helvete med det. Jag är inte din försökskanin.
–Mitt hår lossnar redan. –Sluta klia det.
Du ser ut att ha Downs syndrom.
Hope.
Nån av er måste hjälpa mig.
Annars kommer jag inte in på skolan.
Du har visst bara mig.
Det är fantastiskt att vara kär, Hope. Prova det.
Du är ingen expert direkt.
Menar du att jag och Augusten inte är kära på riktigt?
Jag menar att din relation till Augusten inte är mogen kärlek.
–Skitsnack! –Om du inte klarar av sanningen–
–kanske du inte ska vara med ett barn. –Jag är inget barn.
Du har rätt, du är väldigt mogen.
Jag menar kärleken man har när man är äldre.
Vad vet du om mogen kärlek?
När hade du senast nåt i fittan förutom en tampong?
Så jävla sant.
Bookman, det räcker!
Jag tänker inte lyssna när du pratar som en tonåring.
–Vad är det i? Jag är utsvulten. –Min hemliga ingrediens.
Vill du smaka?
Vad är den hemliga ingrediensen?
Freud.
Freud är död, du begravde henne.
Hon ropade till mig att hon ville bli uppgrävd.
Hon ville bli reinkarnerad som en gryta.
Herregud.
Herregud, din jävla galning! Jag visste att du var galen!
Jag äter inte katt, psykopat. – Kom, Augusten.
Jag vill ha tillbaka mina pärlor.
Jag skämtade bara!
Fick ut lite av min ilska.
Idag ska vi utforska känselminnet. Ta era grässtrån–
–och smek era kinder med slutna ögon.
Andra sinnen förstärks med slutna ögon.
Det är lugnande, eller hur?
–Neil, du ville läsa en dikt. –Ja.
Deirdre, jag vet inte om jag gillar att ha en man i vårt säkra utrymme.
Känslomässigt. Jag behöver bara smälta det här.
Joan, Neil är en känslig poet. Han är del av min familj–
–och vi ska välkomna honom med öppna famnar och öron.
Visst. Men han är en man.
Fokusera inte på en mans närvaro här utan din mors frånvaro i din poesi.
Neil.
"Den arga nunnan."
Av Neil Bookman.
"Slyna! Jesus hora!"
"Klädd i svart, blöder du inte som en kvinna bör mellan benen."
"Med din linjal, ditt hatkrucifix, slår du mitt ömma kött."
"Jag blöder för dig!"
"Åh, moder."
Sen tog bläcket slut.
Bra ilska. Det slutade i exakt rätt ögonblick.
Augusten, ordnar du lite iste?
–Medicinen gör min hals så torr. –Jag hämtar det.
Okej, ge Neil en applåd.
Jag hämtar alltid nåt att dricka till min mamma. Det är vår grej.
Din mamma är min grej nu.
–Leker vi arga leken nu, eller? –Ja.
Vad vill du ha, pengar?
Här är 50 dollar. Gå och jaga glassbilen.
Gå!
Du tycker det här är roligt, va? Du ser min mor som underhållning.
Din mor är en konstnär. Vill du ha Hamburger Helper får du hitta en ny mor.
Allihopa! Kom fort!
Vakna! Ett mirakel!
Ett mirakel har uppstått!
–Vad tittar ni på? –Pappas morgonskit.
Ser ni hur toppen av den stiger upp ur ytan?
Doktorn...låt mig tappa upp ett bad åt dig.
Agnes. Hämta ett skohorn.
–Men vad betyder det? –Att vår ekonomiska situation vänder.
Att saker kommer gå bättre.
Bajskorven pekar upp ur toaletten, mot himlen och Gud.
Min bajskorv är ett meddelande från Gud.
Nej, barn. Skratta!
Gud är den roligaste mannen i universum.
Agnes, ta försiktigt med den här och låt den torka i solen.
Vi startar en helgedom.
Hope, kom så förbereder vi.
Nu kommer jag aldrig in på Vassar.
Agnes?
Nån måste hålla koll på det här huset.
Jag försöker bara hålla samman allt.
Jag måste fråga dig en sak.
Han mår bra. Han är bara överansträngd.
–Det var inte det. –Vad vill du, Augusten?
Jag vill att du lagar Hamburger Helper.
Där var den till slut, den hemska sanningen.
Tack.
Till skillnad från mamma hade jag till slut nått mitt undermedvetna.
Jag borde göra mig redo för college. Istället är jag hos min mors psykiater–
–på en säng med kissfläckar på.
Hur kunde det vända så? Vad gjorde jag för fel?
Jag fyllde 15 år idag. Mina föräldrar brukade göra väsen över högtider.
Jag vill att det blir som förr, en familj som försökte älska varandra.
När ingen trodde Gud talade med dem genom bajs.
Jag vill ha utegångsförbud för att ha legat med en 35-årig schizofren man.
Jag vill ha regler och gränser.
För jag har lärt mig att utan dem–
–är livet bara en följd av överraskningar.
Överraskning! Vi fick dig!
Överraskning.
Vi fick dig och du anade ingenting!
Le.
Vad står på?
Han är bara överväldigad.
Jag hämtar tändstickorna.
Det här är gott.
Deirdre?
Deirdre, kom nu.
–Jag åker inte till nåt jävla sjukhus! –Det är bara för observation.
Det här är skitsnack!
–Jag tänker inte observeras! –Vi har ordnat ett hem åt dig i Vermont.
Öppnar du inte ringer vi polisen.
–Varför ska ni ringa de grisarna? –Du tycker alla icke-lesbiska är grisar!
Ni är grisar allihopa! Ni vill henne bara illa!
Kan du sluta?
Gå och skriv din jävla poesi!
Nu.
–Nej, nej. –Vi älskar dig.
Nej! Nej!
Släpp mig! Snälla, släpp mig!
Tack.
Tack. Det är för mycket.
Tack så mycket.
"Sorg."
"Änglarna är borta."
"I veckor letade jag efter dem och tog exakta mått på varje rum"–
–"som om huset hade blivit mindre i sorgen."
Goda nyheter, journalen. Efter en vecka har min mor släppts ut ur hispan.
Dr Finch säger att hon skriver ett verk som tar henne till Merv Griffin Show.
–Jag önskar jag hade sån disciplin. –Se upp.
Det är så han får dig att bli förälskad i honom.
Vår första dejt var på bio. My Fair Lady.
Mina händer svettades av nervositet.
Men Normans händer var torra.
Jag fick senare veta att det var p.g.a. psoriasis.
Han sträckte sig efter min hand i mörkret och så var det klart.
Hej, Norman.
Hej, Deirdre. Du ser frisk ut.
Suzanne, det här är min ex-fru Deirdre. – Det här är min fästmö Suzanne.
Hej, trevligt att träffas. Jag har hört mycket om dig.
Jag har inte hört nåt om dig.
Jag öppnar brevlådan varje dag och hoppas på underhållsbidrag–
–men får bara min röst som ekar tillbaka mot mig.
–Du drack upp familjens pengar. –Jag har inte druckit på tre år.
Kan du ge honom en medalj? – Jag vill ha mina pengar!
Jag skickade dina pengar till idioten–
–och hans advokat skickade ett kontrakt påskrivet av dig.
Jag gick inte med på det.
Dr Finch skulle inte göra det.
–Sa jag det? –Vad sa han om mig?
Att jag var en hemmafru med en hobby? Den hobbyn har blivit ganska lönande.
–Jag publicerades i Yankee Magazine. –Jag måste be dig att gå.
Vad sa han mer, att jag är galen? Han är galen.
–Han träffar inte ens sin son. –Du gör tydligen inte heller det.
Håll käft, din fitta!
Bort med tassarna! Jag går härifrån.
Jag behöver en lugn omgivning så jag kan skriva.
Kan du ge mig en handduk?
Jösses.
Blev du blöt?
Som djur kan förutsäga jordbävningar kan jag känna när min mor kommer blir galen.
Hennes ögon brinner och kroppen blir metallisk.
Hon slutar sova och börjar äta speciella rätter, som tandkrämsmackor.
Men jag tror det värsta är över. Det gör jag verkligen.
Sjukhus gör en bättre. Min mor kommer bli bättre.
Dorothy stack och tog allting. Jag vill inte vara ensam så du flyttar hit igen.
Har hon stuckit?
Det är bara du och jag, älskling.
Augusten, krama tillbaka.
–Kan du ordna lite te? –Visst.
Sa jag att jag blev publicerad i Yankee Magazine?
Är det sant? Vad bra.
–Vad gör du? –Jag klipper ut mina refuseringsbrev.
Varför då?
Jag vill bli påmind om min konstnärliga resa när jag blir känd.
Det håller mig ödmjuk.
Varför blandade du dina piller med Dorothys medicin?
Dr Finch sa att det gjorde dig sjuk.
Jag vill inte prata om det nu. Hela händelsen har varit intensiv.
Jag tror det var min sista psykos.
Jag tror att jag har hittat mitt kreativa undermedvetna.
Tog Dorothy alla koppar också?
–Hon är en sån satmara. –Nej, de är på gräsmattan.
Vad fan har du hållit på med?
Jag ger mina världsliga ting ett månbad.
Allt doktorn vidrört eller tittat på måste steriliseras av natten.
–Att jag nyss litade på dig. –Det måste du, jag är din mor.
Och jag oroar mig över dig.
Jag gillar inte dina val.
Jag har aldrig haft nåt val!
Det hade du när du skrev det här.
–Läste du min journal? –Försök inte tävla mot mig.
Det får du inte om du ska flytta hit.
Du blir bara sårad.
När jag blir känd skriver de att min son också skriver men inte lika bra som jag.
Jag vill inte det.
–Har du blandat ihop pillerna igen? –Dömer du mig?
Vart ska du?
Ska du ringa doktorn? Den jäveln tog mina pengar.
Jag tänker inte utnyttjas igen.
Vad gör du där inne? Släpp in mig!
Ringer du till doktorn?
–God kväll, frun... –Säg aldrig åt mig vad jag ska göra!
–Frun, du måste lugna... –Jag tänker inte kvävas i mitt eget hem!
Hope, det är Augusten...
Min mamma har blivit galen igen och jag behöver hjälp.
Vi behöver pappa.
Finch gav henne lugnande.
Jag gillar att se henne sova.
Hon ser död ut.
Hon kanske har fått frid till slut.
Ingen av oss kommer få frid...
...förrän Finch och alla hans avkommor...
...är döda.
Du låter galen.
Kom, vi lägger oss.
Neil?
–Vad gör du, min son? –Håll käft! Jag är inte din son!
Vad fan står på?
Det är okej.
Neil.
Neil!
–Vart gick han? –Bort. Varför har vi inga kryddor här?
–Vad hände? –Familjesituation. Det har hanterats.
Natalie, du måste berätta! Vart gick Bookman?
–Var fan är du? –Jag behövde komma bort.
Min far är upprörd.
Han tror att du tar hennes sida. Vi behöver få din mor till ett bra sjukhus.
Jag tror inte hon behöver det.
Var är du? Vi kommer och hämtar dig.
Har du en penna?
–Säg var du är. –Jag säger var jag kommer vara imorgon.
På busstationen.
Jag åker till New York.
Du följer med.
Vi måste komma ifrån dem.
Din familj, min mor.
Annars kan vi inte leva ett normalt liv.
Vad håller du på med?
Vad ska vi göra i New York?
Vi kan bara spärra in mentalt störda.
Jag kan skriva. Och...skaffa ett jobb så du kan gå i skolan.
Jag försörjer oss.
Jag är rädd, Augusten.
Jag också.
Men vi kan göra det här.
Vi måste.
–Kan jag ta er beställning? –Jag vill ha en Tab–
–och en bit limepaj.
Jag vill inte ha nåt.
Är du inte hungrig? Du ser smal ut.
–Du borde äta nåt. –Lägg ner den där skiten, mamma.
–Det är för sent för det. –Nej, det är det inte.
Vi kan hitta ett hus där vi kan skriva båda två.
–Vi kan börja om. –Jag ska börja om.
I New York.
Jaså? Hur ska det funka?
Du har ingen utbildning, inga pengar, möbler eller vänner.
Det kunde varit värre.
Jag skulle kunna gå på skolbal.
Varför kom du hit då?
För att ta farväl.
Har du packat varma kläder?
Ja.
Jag kommer klara mig.
Natalie följer inte med.
Jag sa att jag tar hand om dig.
Försök inte hindra mig.
Jag ska åka.
Jag kommer sakna dig.
Jag kommer sakna dig med.
Du är...den bästa sonen en mor kan önska sig.
Du ska veta det.
Herregud... Agnes, det är mycket pengar här.
Några ören här och där.
Det blir en del.
Doktorn vet inte om det. Ingen gör det.
Imorse kom skatteverket igen...
...och jag gav dem nästan pengarna.
Men sen tänkte jag "nej".
"För en gångs skull ska jag investera förståndigt."
När du skriver en bok måste du skicka mig ett exemplar.
Hej då, min rare pojke.
Agnes?
Vad ska du göra nu?
Jag vet inte.
Kanske ta ner julgranen.
Översatt av kristnjov divxsweden.net
Text hämtad från www.UNDERTEXTER.se -din filmsajt på nätet